Stai jos, Matty. Nu te ridica.
Trebuie să te odihneşti.
Nu!
Bună dimineaţa, somnorosule.
Să-mi aducă cineva maşina.
Bundy ajunge în cinci minute.
Să nu intre presa aici.
Fără declaraţii şi poze până nu curăţăm pe-aici.
- Noi controlăm povestea. - Da.
Înainte să plecaţi, Nelson şi Page vor să schimbaţi o vorbă.
Doar una? Îmi dai în scris?
Înţelegerile scrise au valoare pentru tine acum?
Vă voiaţi clientul în protecţia martorilor, nu-i aşa?
Oferta mai e valabilă încă 23 de minute.
- Grotto a dispărut. - Mare păcat.
Ne-ai folosit clientul ca momeală!
- E o acuzaţie serioasă... - Acuzaţie? Priveşte în jur!
O mascaradă! Ar fi putut să moară.
Hai să fim cinstiţi.
Fără minciuni.
Firma ta e de doi bani. Gloria voastră a expirat cu Union Allied.
Acum, situaţia vă depăşeşte cu mult.
Nu e greu să convingem lumea că voi aţi compromis operaţiunea.
- Cum? - Să spunem că declarăm asta.
Incompetenţa voastră a pus în pericol viaţa clientului,
a locuitorilor din zonă şi a poliţiştilor din New York.
Ai fi în stare să dai vina pe noi?
Am spus aşa ceva?
Eu n-am auzit.
Renunţaţi la cazul ăsta.
Nimic? Niciun pic de sprijin?
Nici cei mai bătăuşi avocaţi n-ar fi câştigat confruntarea asta.
Ar putea să ne îngroape. Nu trebuia să forţezi.
Da, tu n-ai forţat nimic.
Ştiu cum lucrează nenorociţii ăştia.
Trebuie să facem cum vor ei. Deocamdată.
Şi pe urmă ce facem?
Matt i-a promis lui Grotto că îl protejăm. Şi eu la fel!
O să-l sun pe Matt.
Poate şi-a revenit suficient cât să ne poată ajuta.
Mă întorc la birou.
O să caut ceva pentru ca Reyes să nu ne jupoaie de vii.
Se spune că nu auzi glonţul care-ţi vine de hac.
Întotdeauna mi s-a părut o aiureală.
Tu ce părere ai, Drăcuşorule?
Când ţi-am crăpat fruntea serile trecute...
L-ai auzit?
Poţi să tragi de lanţuri cât e noaptea de lungă.
Singura cale de a scăpa,
singura cale de a te elibera e să-ţi dau eu drumul.
Asta ca să ştii.
De ce nu mi-ai dat jos masca?
Mă interesează prea puţin cine eşti.
I-ai omorât pe toţi ceilalţi.
Eu de ce mai trăiesc?
Ţi-am tăiat calea de două ori deja.
Şi nu pari genul care să accepte aşa ceva.
Echipament militar.
Pare că te simţi în largul tău cu el.
Şi, evident, ai atitudinea unui soldat.
Ce vrei să faci cu toate astea?
Ceea ce este necesar.
Da.
Aşteptăm de şase ore!
- Haide, cucoană. - Haide!
Claire, ce naiba, răspunde. Dacă primeşti mesajul, sunt la spital.
Trebuie să vorbim.
Dumnezeule.
De ce îmi faci mie probleme
şi nu te duci după dementul care mi-a aruncat oamenii în aer?
El e! El e individul!
Caut o asistentă pe nume Claire.
- Cred că e în tura de noapte. - Dacă e aici, e ocupată.
Poţi să-mi arăţi în ce direcţie s-o caut?
- Eşti rănit? - Nu.
Vrei să fii?
Dle Carver? Veniţi la consult.
De ce îmi spui să aştept? Îmi tot spui chestia asta de o oră.
Ia-ţi mâinile de pe mine! N-am spus nimic.
E băiatul nostru. A fost bătut.
Îl ştiu pe vărul tău. Ştiu unde locuieşti.
Nu-i bun de nimic.
Nu vezi că stau jos? Nu provoc nimic.
Linişteşte-te, bine?
- Asta îmi spui? - N-o să-ţi repet.
- Linişte! Stai jos! - Noi nu facem nimic!
- El a început, ai înţeles? - Dacă o ţii aşa, zbori afară.
Eşti un om mort, ai înţeles? Imediat cum ieşi de aici.
Ascultă.
Poliţia aşteaptă să te aresteze.
Ultimul lucru de care am nevoie e să vii peste două săptămâni,
să întrebi ce s-a întâmplat şi să ne acuzi pentru greşelile tale.
Aşa că o să mă exprim clar.
Ieri, aveai cinci degete.
Azi, te-ai ameţit şi ai atacat un club rival.
Acum ai doar două.
E război între noi, cucoană.
Ascultă-mă.
Ai avut cinci. Acum, două.
E vina ta. E clar?
Perfect.
Medicamentele îşi vor face efectul în curând.
Claire.
Sunt Foggy Nelson. Avem un prieten comun.
Mă mai ţii minte?
La naiba...
SCANDALUL DEMISIEI PROCURORULUI ELLIOT JAMES
- Cu ce pot ajuta? - Ce naiba s-a întâmplat?
Grotto?
Unde eşti?
De parcă ţi-aş spune, după ce s-a întâmplat.
- Eşti rănit? - Lasă asta.
Mă mai ajuţi sau nu?
- Da, o să încercăm... - Să încercaţi?
Crede-mă, nu ştiam ce pune la cale Reyes...
Gura! Avocaţi afurisiţi, toţi sunteţi aşa.
Daţi din gură, cu vorbe îmbârligate...
- De fapt, le-o coaceţi celor ca mine. - Grotto...
Aţi făcut promisiuni! Le-aţi încălcat pe toate.
Ştiu.
Îmi pare rău.
Ascultă, Grotto, te caută poliţia.
Trebuie să te predai.
Împuşcăturile au fost din cauza lui, nu?
A psihopatului de la spital?
- Da. - Fir-ar să fie.
N-o să se oprească.
Dna procuror ştie că a dat-o în bară.
Putem merge la ea să negociem protecţia martorilor...
Nu mai fac înţelegeri, drăguţo.
Am propriul meu plan:
să scap din coşmarul ăsta cât mai respir.
Spune-le rotofeiului şi orbului
să mă pupe undeva.
Grotto, te rog...
Pe tine să te ia naiba.
Era o altă misiune de-ale tale?
De asta suntem aici, nu-i aşa?
A câta ar fi?
Presupun că e a zecea, a douăzecea oară?
De când ai început?
De şase luni, un an, de-o viaţă?
Ceva îmi spune că nu te opreşti.
Nu mai trebuie să moară nimeni.
Ai putea să te opreşti acum.
Să renunţi.
Să renunţ?
Tu ai putea?
Ai putea să renunţi?
Da.
E miezul nopţii?
Biserica Sf. Matei.
Eşti catolic?
Am fost.
Eşti din New York?
Am fost.
Te mai duci la slujbă?
Încetează, Drăcuşorule.
- Să încetez? - Nu mai scormoni.
Ştii care-i treaba cu New York...
Puţini oameni sunt, de fapt, de aici.
Cei care sunt nu pleacă.
Nu pot pleca,
simt că oraşul face parte din ei.
Înţelegi?
Dar într-o zi, totul se schimbă. Poate e vârsta.
Şi trebuie să plece, să lase în urmă oraşul.
Să vadă lumea, poate.
Poate se înrolează?
Unde te-au trimis?
Eşti psihiatru, Drăcuşorule?
Haide, trebuie să fii ceva când nu porţi izmenele, nu-i aşa?
- Sunt un om oarecare. - Da?
Ai fost la război?
Nu.
Bun... Atunci nu mai vorbi.
Am văzut nişte lupte.
Sigur că da.
Aproape te-am învins.
Tu vorbeşti de o răfuială pe un acoperiş, Drăcuşorule.
Eu vorbesc despre lucruri oribile.
La care tu nu ai luat parte.
- Un lucru e sigur. - Ce anume?
Războiul schimbă oamenii.
Uneori văd lucruri pe care nu le mai pot uita.
Se întorc la un "acasă" inexistent.
Fiindcă s-a schimbat.
- Sau poate ei s-au schimbat. - Da, aşa e.
Ştiu cât poate fi de greu.
Chiar ştii?
Ştii că poate fi greu?
Te agiţi prin tot oraşul într-o pijama de băieţel, cu o mască.
Seara te duci acasă, nu-i aşa? Scoţi masca, gândeşti că poate...
Nu tu ai făcut toate grozăviile alea, poate altcineva.
Noi, soldaţii, nu purtam mască.
Nu beneficiem de acest privilegiu.
- Ştii ce cred eu? - Ce anume?
- Eşti încă în război. - Pentru numele lui Dumnezeu!
Eşti plătit pe oră, doctore, sau cum?
De ce sunt aici?
Ce faci tu pe străzi, Drăcuşorule, nu are efect.
- Ştiai asta? - Şi ce faci tu e mai bine?
Ce fac eu, fac pur şi simplu. Din necesitate.
Fii serios.
Ştii că nu eşti singurul?
Pe cine ai pierdut?
Era cineva drag?
Să-ţi spun ceva, prietene.
Toţi au pierdut pe cineva. Nu face asta.
Pierderea nu îi afectează la fel pe toţi.
Da. Pentru tine nu funcţionează deloc.
Poate că nu.
Nu decidem noi ce anume ne vindecă, Drăcuşorule.
Ce ne face să ne simţim intacţi.
Şi ne dă un scop.
Momentul meu de claritate? A venit în cel mai ciudat loc.
Ce fel de nume mai e şi ăsta, Diavolul din Hell's Kitchen?
Serios?
N-am cerut eu numele ăsta.
Scuză-mă, nu te văd fugind de el.
Eu nu fac rău oamenilor.
- Da, atunci, e un bonus? - Nu omor pe nimeni.
De aceea te crezi mai bun decât mine?
- Nu. - De aceea te crezi un mare erou?
Nu contează ce cred eu sau ce sunt.
- Nu trebuie să moară oameni. - Chiar crezi asta?
Cred că nu e decizia mea şi nu e nici a ta.
Te-a pus cineva să porţi costumul ăsta sau aşa ai vrut tu?
Ştii ce cred eu despre tine, eroule?
Cred că eşti doar o jumătate de măsură.
Eşti un om care nu poate duce un lucru la bun sfârşit.
Cred că eşti un laş.
Ştii care e singurul lucru pe care nu poţi să-l vezi?
Diferenţa dintre noi ţine doar de şansă.
Da.
Vine cineva.
La naiba.
- Cred că mai bine aş şterge-o. - Nu-i face rău.
Da? Să sperăm că nu-mi dă vreun motiv.
Ce e gălăgia asta?
Dacă sunteţi tot voi, copii nemernici, chem poliţia!
Nu spun decât o dată, Drăcuşorule.
Dacă scoţi vreun sunet, îi împrăştii creierii pe acoperiş.
E cineva?
Nu e momentul potrivit.
- Ce se întâmplă? - Tu să-mi spui.
- Am pacienţi în patru săli. - Înţeleg.
Eşti ocupată până peste cap.
Dar şi eu am o problemă
şi n-aş fi aici dacă nu era serioasă şi urgentă.
Caut un anumit prieten comun.
Ai grijă, nenorocito.
Nu l-am văzut. Am fost toată luna la urgenţe.
Fără pauze. N-am ieşit dintre aceşti pereţi.
Se pare că ai supărat pe cineva.
Da, mă pricep la asta.
Dacă o rupi, îţi pui singur copcile.
Zici că nu a fost pe aici?
Ar fi avut vreun motiv?
Amicului nostru îi plac sporturile extreme.
Termină cu vrăjeala. Ştiu despre cine e vorba.
Credeam că a venit din nou la tine să-l ajuţi.
Ultima dată când a venit să-l ajut,
m-am umplut de sângele amicului nostru comun.
N-o să mai fac aşa ceva.
Poate mă ajuţi să caut în registre.
Să vedem dacă s-a dus la alt spital.
Uite ce e...
Ştiu de ce eşti îngrijorat.
Şi-a câştigat o anumită reputaţie în ultima vreme.
E ceva ce vreau să aud?
Cucoană, unde trebuie să mă duc acum?
Vrei părerea celor de la urgenţe?
Victimele îl iubesc.
Agresorii?
Îl vor mort mai mult ca niciodată.
Dacă tot te ţii după mine,
măcar fă-te util.
Mergi în partea cealaltă a mesei.
Nu cred că am pregătirea necesară.
Respiri, nu ai cătuşe, eşti în echipă. Pulverizezi când spun eu.
Ţin la prietenul nostru.
Cred în ceea ce face, cred că avem nevoie de el.
Dar adevărul e că nu mai pot să-l ajut.
Am turele astea infernale
pentru că am ajutat un alt prieten cu intenţii bune.
Un tip solid.
Mai puternic decât prietenul nostru.
Dar eu sunt cea care a avut de suferit.
Încerc să fiu cuminte şi să-mi fac treaba...
Să-mi păstrez minţile. Pulverizează.
Crede-mă, nici mie nu-mi place să fiu implicat în asta.
Dar trebuie să-l găsesc. Aş încerca singur, dar nu mai am idei.
Oricât de aproape ar fi,
Matt ştie cum să se ferească de moarte.
Nu mai sunt chiar atât de sigur.
Mai încet, idiotule. Mă omoară piciorul.
Probabil că au venit mulţi pacienţi deja morţi, în ultima vreme.
Infractori?
A crescut numărul plăgilor prin împuşcare, dacă tot mă întrebi.
Ceva a stârnit rău bandele.
E vorba de cineva.
Dementul responsabil de asta e cel cu care se înfruntă Matt.
N-o să mai stau pe capul tău, dar, te rog,
e cel mai bun prieten al meu.
Trebuie să fiu sigur că e bine.
- Nenorocitule! - Să te văd, puşlama! Haide!
Haide, vino încoace!
Îţi sparg capul!
- Chemaţi paza. - Linişteşte-te!
Tu cine naiba eşti?
Frank.
Ce cauţi aici, Frank?
Adevărul e că sunt sigur că acest acoperiş,
chiar ăsta de aici,
e ultima bucată de proprietate din SUA
unde poţi să ai linişte, să fii de unul singur
şi să fumezi o ţigară.
Nu te-am mai văzut pe aici.
Am venit în oraş, în vizită la sora mea nebună.
Betty de la 2B?
Văd că ai avut plăcerea s-o cunoşti.
- Nu te condamn. - Nu.
Nevasta mea m-a făcut să renunţ de mult.
Ştii cum se spune.
E pentru sănătate.
Cum rămâne cu bucuria de a trăi?
O să se gândească la asta după ce mor.
Ce s-a auzit?
Vreun şobolan.
Am făcut deratizare.
Sunt mulţi care nu fac treabă bună.
Unchiul meu spunea asta tot timpul. Deratiza cu fum.
E muncă grea.
Da. Cu asta a rămas după război. Cum se zice, blestemul soldatului.
Ăsta-i adevărul.
Da. Ai luptat în război?
În Vietnam, Divizia Trei, puşcaşii marini.
Divizia Trei, zici?
Chiar aşa. Tu?
Da, Irak, Afghanistan.
Bun venit acasă.
Mulţumesc, domnule.
Trebuie să intru în casă,
dar poţi să fumezi cât vrei, băiete.
- Mulţumesc. - În regulă, băiete.
- Puşcaşule! - Da?
Semper Fi.
Frank.
Chiar aşa te cheamă?
E bine când ameninţi nevinovaţi?
A fost în pericol pentru că nu respecţi ordinele.
Erai pregătit să tragi în el.
Ca să vezi tu. Făcea parte din spectacol.
Ce vrei să spui?
Chiar trebuie să-ţi explic mai clar?
Sunt dezamăgit. Fii atent, da?
Eşti atent? Da? Dar acum?
Eşti atent? Simţi?
Nu sunt un om rău.
Explică-le orfanilor şi văduvelor rămase în urma omorurilor.
Dumnezeule, asta e părerea ta?
Crezi că sunt vreun descreierat care-şi descarcă arma la întâmplare?
Exact asta e părerea mea.
- Da? - Crezi că eşti altceva?
Cred că cei pe care îi omor trebuie omorâţi.
I-ai atârnat în cârlige de abator!
Au scăpat uşor.
Ai tras cu arma într-un spital.
Şi n-a murit nimeni pe nedrept.
Da, sigur. Cu tine cum rămâne?
Cum va fi când va considera cineva că şi tu o meriţi?
Îţi spun eu, ar face bine să nu rateze.
Ai pus stăpânire pe oraş ca şi cum ar fi poligonul tău de tragere.
- Crezi că faci... - Da, dar tu ce faci?
Pentru tine e un loc de joacă. Te iei la pumni cu tiranii.
Îi bagi la puşcărie, toată lumea te crede un erou, corect?
Dar după o lună, o săptămână, o zi,
se întorc pe străzi, continuându-şi treaba.
Da, aşa că îi bagi tu la morgă.
Să fii convins că asta fac.
- Ai vreodată îndoieli? - Nici măcar o secundă.
Serios? Nu te-ai gândit nici măcar o secundă:
"Doamne, tocmai am omorât o fiinţă umană."
Eşti foarte generos.
O fiinţă umană care a făcut ticăloşii, uneori fără scrupule,
dar mai avea totuşi un sâmbure de bunătate.
Poate doar o fărâmă, dar era acolo.
Apoi ai apărut tu, şi acea măruntă scânteie de lumină
s-a stins de tot.
Cred că te înşeli.
- În ce privinţă? - În toate.
Cred că nu există nimic bun în ticăloşii pe care-i omor.
- De unde ştii? - Pur şi simplu ştiu.
Priveşte în jur. Oraşul ăsta duhneşte. E un canal.
Duhneşte şi miroase ca naiba şi nu pot să scap de miros.
Lumea asta are nevoie de oameni dispuşi să ia deciziile grele.
- Noi doi suntem la fel! - E o prostie, Frank, ştii şi tu!
Doar că eu fac ceea ce tu nu poţi.
Îi loveşti tu, se ridică. Îi lovesc eu, nu mai mişcă.
E definitiv. Mă asigur că nu se mai întorc pe străzi.
Sunt mândru de asta.
Am o întrebare.
- Şi speranţa? - Doamne!
- Haide, Frank... - Vrei să vorbim de Moş Crăciun?
Şi eu văd realitatea, dar ştiu.
- Ce? - Că există mântuire.
- Doamne! - Există. Şi e posibilă.
Cei pe care îi omori merită o şansă.
Să omoare şi să violeze din nou?
Nu. Să mai încerce o dată, Frank.
Să încerce.
Dacă nu înţelegi asta, ceva în tine nu poate fi reparat
şi chiar eşti dezaxat.
Ce-ai spus?
Eşti...
Eşti sărit de pe fix, Frank.
Chiar eşti.
Te crezi un pluton de execuţie divin, de un singur om.
Dar greşeşti.
Există bunătate în oameni, chiar şi în tine.
Trebuie să mă omori, pentru că eu voi veni după tine,
până te dobor.
- Ştii de ce? - De ce?
Pentru că eşti nebun.
Lucrezi până târziu?
Ce cauţi aici?
Îmi apăr clientul care încă e pe undeva, singur.
Vorbeşti despre el ca şi cum ar fi un căţeluş pierdut.
Dl Grote e infractor şi are noroc că i-am acordat atenţie.
- Nu te mai gândi la el. - I-am promis protecţie.
Poate nu trebuia.
Şefa ta spune că ne poate desfiinţa firma într-o secundă.
Nu minţea.
Dar ar putea să desfiinţeze şi pe cineva ca tine?
Procuror adjunct Elliot James.
A plătit după ce Reyes a greşit cu informatorii
în cazul Teller, cam acum un an.
Nicole Kent a fost concediată
pentru că n-a reuşit să camufleze scandalul EnSynth.
Chris Davidson...
L-ai cunoscut?
Concediat după ce Curtea Supremă v-a declarat inapţi
în cazul Pell, din cauza "conduitei deficitare în cadrul procuraturii".
"În cadrul procuraturii."
Nu toată lumea a fost concediată. Vezi tu, Reyes a rămas neatinsă.
Ştie pe cine să arunce la lupi.
Da, poate să distrugă Nelson şi Murdock luna asta,
dar cât o să mai dureze
până când o să fii tras în aceeaşi mizerie ca şi noi?
Încerci să mă sperii?
Vreau să-ţi arăt că tu şi Reyes nu sunteţi în aceeaşi echipă.
Unde ai găsit prostiile astea?
Vreau protecţie pentru Nelson şi Murdock.
Suntem o firmă mică. Nu putem supravieţui unui scandal.
Nu fără ajutorul tău.
După ce s-a întâmplat azi, cineva o să cadă,
şi trebuie să ştiu că n-o să fim noi.
De ce crezi că te-aş putea ajuta, chiar dacă aş vrea?
- Ai informaţii despre Justiţiar. - Sunt confidenţiale.
Crezi că le public pe YouTube?
Şefa ta ameninţă că îmi exclude din Barou prietenii
şi că ne desfiinţează firma.
Da, şefa mea e teribilă.
Presupunând că există, cum ar putea dosarele Justiţiarului
să împiedice aşa ceva?
Te anunţ eu.
Incredibil.
Te aştepţi să implic procuratura intenţionat.
Ascultă-mă cu mare atenţie.
Nu poţi să vii la mine la birou, să-mi ceri să-mi trădez şefa,
aruncând cu afirmaţii pe care nu le poţi dovedi.
Aşa că o să mă duc jos să chem paza.
Iar tu să nu mă mai cauţi.
Niciun e-mail. Niciun telefon. Nimic.
O seară bună, dră Page.
- Eşti un om mort! - Du-te dracu'!
L-au găsit pe Freddie Oase cu zece gloanţe în piept!
N-am fost noi.
- Se întâmplă des? - A fost o săptămână grea.
La naiba!
- Las-o jos! - Înapoi!
- Sunt oameni nevinovaţi pe aici! - Nu e treaba ta.
O să răneşti pe cineva.
N-o să repet. Las-o jos, acum!
Derbedeule! Câte antecedente ai?
Ce-ai spus?
Te-am întrebat de antecedente.
Da, mai dă tu din gură. Te duc la terapie intensivă.
Ai tatuaje pe faţă, amice.
E ca şi cum ai spune: "Ştiu ce gust are friptura din puşcărie."
Mai bine nu te mai băga.
Nu te întreb dacă ştii ce înseamnă să fii acuzat de vătămare corporală.
Cred că ai mai multe poze de la secţie decât cu copilul tău.
Cine eşti?
Avocatul pe care o să vrei să-l angajezi după ce te arestează.
Numai că nici partenerul meu îngăduitor n-o să vrea cazul
şi niciun alt avocat respectabil din Hell's Kitchen.
Nu pentru că ai fi atât de dur,
ci pentru că eşti atât de fraier.
Ai gura mare, nesimţitule.
Uiţi că aşa îmi câştig eu existenţa.
Aş putea să te rog să te uiţi la ceilalţi pacienţi.
Toţi sunt speriaţi de moarte,
pentru că voi doi trebuie să vă luaţi la întrecere.
Dar presupun că niciunuia dintre voi nu-i pasă.
O să fac ce ştiu mai bine şi o să apelez la egoismul din voi.
În cuvinte simple, dacă începeţi să vă tăiaţi,
de faţă cu atâţia martori, cu poliţia la uşă,
aţi încurcat-o!
Nu pot s-o las baltă, omule.
Nu vă cer să renunţaţi la privirile ucigătoare.
Doar să nu vă luaţi la bătaie!
Pune-le jos.
Lăsaţi-i pe oameni ăştia să-şi facă treaba.
Haide.
Eşti bine?
Fir-ar să fie!
Calibru 9 mm, un glonţ pe ţeavă.
Unele lucruri, pur şi simplu...
Te simţi bine cu ele, nu-i aşa?
Ştiu ce gândeşti, Drăcuşorule.
Ai putea să mă împuşti în membre,
dar n-o să meargă, sunt echipat de sus până jos.
Poţi să mă opreşti doar cu o împuşcătură în cap.
- Nu o să te împuşc. - Nu.
Nu, încă nu.
E vremea să punem la încercare teoria ta despre mântuire.
Elliot Grote, alias Grotto.
Nu vreau să mor.
Ce i-ai făcut?
L-am prins furând o maşină, ca să plece din oraş.
Mi-era frică. Voiam să-mi salvez viaţa.
- Gura! - Încetează.
Nu merită să moară doar pentru că fura o maşină.
Asta crezi?
Legea decide, nu noi!
- Vorbeşte-i despre tine. - N-ai dreptul să faci asta!
- Sunt un nimeni. - Atât?
Le torn băutura. Le conduc maşinile.
Făceai mai mult de-atât acum câteva luni.
Ce vrei să demonstrezi, Frank?
- Încercai să avansezi. - Nu.
- Nu? - Cine eşti?
Strada Lafayette, etajul doi. De ce nu-i spui ce s-a întâmplat?
Te rog, îmi pare rău.
- Te rog, îmi pare rău. - Îi spui acum.
Frank, n-o să te împuşc.
Nu s-a întâmplat nimic, îmi pare rău.
Te mai întreb o singură dată.
Nu ştiam! Era doar o adresă!
Nici nu ştiam cum îl cheamă pe tip.
S-a încurcat cu cine nu trebuia,
datora ceva cuiva, pentru că ordinele au venit de sus.
Da?
Ce ordine?
- Pe care nu poţi să le refuzi. - Spune cuvintele!
Spune-le. Mă auzi?
Nu ştii cum sunt animalele alea. Nu poţi să dai înapoi.
Taci din gură! Nu mai vorbi, Grotto.
Vorbeşte.
Nu te mai întreb.
- Spune cuvintele, nenorocitule! - Sunt vinovat, l-am ucis!
- I-am tras în cap. - Nu!
- Dar, jur... - Dumnezeule.
Nu ştiam că bătrâna e în casă.
Ce bătrână?
Ce-ai făcut?
Nu ştiam că e în casă. Nu trebuia să fie în casă.
A început să ţipe. Am implorat-o să se oprească.
Ce-ai făcut?
Mi-a văzut faţa. N-am avut de ales.
Bătrâna a lăsat în urmă un soţ. Mortul avea soţie şi copii.
Trebuie să mă înţelegi.
A trebuit s-o fac.
Tot mai crezi că gunoiul ăsta merită salvat?
N-o să-l împuşc.
Da, bine.
Îl împuşc eu.
Asta dacă nu mă împuşti tu înainte.
Nu e aici. Şi nici în centru.
Nu apare nimic nici la morgă.
Oriunde şi-ar petrece noaptea, nu e într-un spital.
Cred că trebuie să mă mulţumesc cu atât.
Cu prieteni ca el...
O să fie bine.
L-am văzut în acţiune.
O să plec.
Mulţumesc.
Ştii cum să-i iei pe oameni.
- Da, sunt fermecător. - Vorbesc serios.
O încăierare între golani e oprită doar de un golan mai mare.
Da, îmi place să golănesc.
Şi prietenul nostru comun...
Mi-ar fi plăcut ca situaţia să fi fost alta.
E un om foarte complicat. Iar de aşa ceva nu am nevoie.
Poate oraşul are nevoie de el.
Iar el are nevoie de tine.
Matt a greşit când a renunţat la tine.
De ce crezi că el m-a lăsat?
- Îmi pierd răbdarea. - Nu-l împuşca!
E o ideea proastă. O să omoare iar. Nu pot trăi cu gândul ăsta. Tu poţi?
- Plec din oraş. Nu mă mai întorc. - Gura!
- Împuşcă-l. - Du-te dracu'!
- Prea târziu. - De ce faci asta?
Trebuie să înţelegi că jegoşi ca el distrug vieţile oamenilor.
- Dacă-l omori, nu aduci pe nimeni înapoi. - Nu, dar nu va mai omorî pe nimeni.
- Nu mai fac, jur. - Încep numărătoarea inversă.
- Cinci... - Împuşcă-l!
- Patru... - Trage.
Îl predau eu personal la poliţie.
O să plătească pentru ce a făcut, Frank.
- Trei... - Împuşcă-l!
Trage, Drăcuşorule.
- Nu. - Dacă nu, îl ai pe conştiinţă.
Oricum, eşti un criminal.
- Doi... - Ce alegere e asta?
Una pe care o fac mereu când trag.
Una pe care o s-o fac chiar acum.
Ajutor!
Doamne! Mor.
- Doamne, mor. - Nu te mai mişca.
Te scot de aici.
Nu, lasă-mă jos.
De ce nu l-ai oprit?
Îmi pare rău.
Ce naiba a fost asta?
Haide, să mergem!
Toată lumea după mine. Haideţi!
Daţi-i drumul! Haideţi!
CÂINII IADULUI
Ala, bala...
Portocala.
- Uite-l. - Haide!
Acum ai încurcat-o, Drăcuşorule.
Te vor prinde.
Nu mai poţi să scapi decât dacă-ţi cresc aripi.
Deschide uşa! Acum!
Haide!
- Uite-l! - Ce se petrece aici?
Taci din gură, moşule!
Aruncă arma! Arunc-o!
- Sunteţi bine, domnule? - Da.
- Intraţi în apartament. Închideţi uşa. - Şi tu ce faci?
Mă descurc.
SPITALUL METRO-GENERAL
Subtitrare: Retail